Te botez Catherine...
În numele Tatălui, al Fiului...
şi al Sfântului Duh.
Nimeni dintre cei care au cunoscut-o pe Catherine Morland de copil
nu şi-ar fi imaginat că va fi o eroină.
Situaţia pe care o avea,
caracterul părinţilor ei,
şi temperamentul său plăcut,
erau calităţi care erau în contra acestui lucru.
O familie cu 10 copii,desigur, era considerabil agreabilă
dacă la niciun copil nu lipsea capul, sau mâinile şi picioarele.
Dar familia Morland erau, în general, foarte simpli.
Şi Catherine, timp de mulţi ani, a fost la fel de simplă ca oricare.
Niciunul nu ieşea în evidenţă...
Dar Catherine, care nu avea din fire nimic eroic,
prefera crichetul şi baseball-ul în fata cărţilor şi a păpuşilor.
Dar la 15 ani...
lucrurile s-au schimbat.
Catherine Morland se antrena să devină o eroină.
Uite cât a crescut Catherine a noastră.
-Haide, Cathy, continuăm. -Apoi, apoi.
Este destul de drăguţă.
Chiar frumoasă, s-ar putea spune.
Şi îi place mult să citească.
Mă întreb dacă e bine pentru ea să citească atâtea povestiri.
Ce prostie!
Ar putea să fie mai inocentă şi inofensivă pentru o tânără care citeşte?
"A fost întrerupt de un zgomot care se auzea pe coridorul ce duce în dormitor."
"S-a apropiat, uşa nu era încuiată cu cheia."
"Un bărbat a intrat forţat aducând cu el o tânără frumoasă."
"Se auzeau numai suspine printre lacrimi de suferinţă şi durere."
Ia-o! Ridic-o! Nu vreau să o mai văd!
Cathy!
Ce faci?
Nimic.
Şi voi ce vreţi?
Domnii Allen sunt aici.
Mama a spus să vii imediat.
Nu, dl. Malleson spune că e cel mai bun loc...
pentru cineva cu gută ca dl. Allen.
Nici un loc nu e aşa bun...
pentru cheltuit bani.
Bine, dl. Allen, ştii bine că îţi place să mă vezi fericit.
Şi vorbind de Bath...
Catherine este tânără să meargă,
dar sub protecţia dnei. Allen nu văd niciun impediment.
Este o fată bună. Cred că putem avea încredere în ea.
Ce ai mai crescut, Catherine!
Este o domnişoară, nu, dle. Allen?
Domnii Allen au adus o invitaţie, Cathy.
Ne-ar face plăcere să vii să stai cu noi la Bath o perioadă.
Dar când o domnişoară vă deveni eroină...
se va întâmpla ceva ca aventura să-i apară în cale.
"O mulţime de emoţii de agitau sufletul lui Adeline."
"Teama îi domina inima,"
"temându-se că în orice moment răufăcătorii vor ataca trăsura"
"şi o vor captura."
Doamne, dnă Allen!
Nu mai e mult.
Pulteney Street nu este locul cel mai elegant,
dar în ce mă priveşte, îmi place să trăiesc în centru.
Şi mie.
Câţi oameni!
Mă întreb cine sunt şi care e povestea lor.
Nu se merită să ştii, aş spune eu,
dacă aleg să meargă pe străzi când ar putea sta în casă...
lângă un foc bun.
Haideţi.
Dl. Allen este f.creştin.
Mereu spune altceva decât gândeşte.
Dar îi place compania bună.
Când intrăm în societate, dnă. Allen?
Bănuiesc că în seara asta e prea târziu.
Doamne, fetiţa. Niciuna dintre noi nu avem cu ce ne îmbracă.
Mi-am adus cea mai bună rochie de muselină rosie. Cred că nu e rea.
Nu, nu, nu, nu.
Vrei să râdă de noi în Bath?
Resemnează-te, Catherine. Trebuie să mergem la cumpărături.
Trebuie să cheltuim bani.
Crezi că poţi suporta?
Cu uşurinţă, dle.
Gata. Aţi văzut vreodată ceva mai drăguţ, dle. Allen?
În afară de tine, dragă?
Bine, dl. Allen. Mă refer la Catherine.
E exact aşa cum trebuie să fie.
Şi acum, putem pleca?
Sper să ajung la Salon înainte de miezul nopţii.
Cum râde de noi, Catherine.
Miezul nopţii, da, sigur.
Bună seara, dle.
Pe aici. Ai grijă când cobori.
Sedley!
-Sedley!Aici eşti! Nu e nimeni? -Nu, John, nu-i niciun suflet.
Ce vreţi să spuneţi?
Dacă nu vă supăraţi... Mulţumesc.
Scuzaţi.
-Mă duc la Salonul de jocuri. -Domnule Allen!
Ne vedem mai târziu, draga mea.
Vino aici, Catherine.
Mă scuzaţi, dră.
Poate ar trebui să intrăm în salonul de băut ceai.
Rapid, sunt 2 locuri libere.
Ce incomod e să nu cunoşti pe nimeni.
Da, dragă, foarte incomod.
Dar nici nu e bine să vorbim cu persoanele fără să fim prezentate.
-Dar cine ne va prezenta? - N-am idee.
Cred că mai bine plecăm.
Nu avem chef de ceai şi cred că nu suntem bine primite.
Da, e foarte dezagreabil.
Ce bine dacă am cunoaşte pe cineva aici.
Mă mulţumesc cu o singură persoană.
Dna Allen.
Mergeţi cu grijă, dle.
Mii de scuze, dnă.
Catherine, ia-mi andreaua de pe umăr.
N-a fost vina dvs, dle.
Permiteţi-mi.
Vă mulţumesc din suflet, dle.
Mă tem că am făcut o gaură.
Uitaţi.
Nu vă faceţi griji, dnă.
Mi-ar părea rău dacă e aşa, e rochia mea preferată.
Serios, dnă. Allen, nu se bagă de seamă.
Mă costat 9 şilingi metrul.
9 şilingi?
Chiar cât credeam.
Vă pricepeţi la museline, dle?
Mult.
Sora mea uneori îmi cere părerea în legătura cu rochiile ei.
I-am cumpărat una zilele trecute,
5 şilingi metrul muselina autentică din India.
Cum vi se pare?
Dl. Allen n-ar putea deosebi o rochie de alta.
Şi spuneţi-mi, dle, cum vi se pare rochia drei. Morland?
Rochia drei. Morland?
Rochia drei. Morland este foarte drăguţă.
Dar nu cred că suportă prea bine la spălări.
Şi mă tem că se va scămoşa.
-Cum puteţi fi aşa..? -Impertinent...
Desigur.
Să vorbesc atât fără să fim prezentaţi.
Permiteţi-mi să repar greşeala dna. Allen.
Cavaleri.
-Mulţumesc. -Foarte amabil.
Acum mă întorc.
Ce bărbat!
În realitate, nu te-aş fi lăsat să vorbeşti cu el pentru că e un străin,
dar ştia aşa multe de muselina...
Mă întreb unde s-a dus..
Oh, se întoarce.
Şi vine cu dl. King, maestrul de ceremonii în persoană.
Dna. Allen...
Dra. Morland...
Daţi-mi voie să vi-l prezint pe domnul Henry Tilney.
A venit de curând în Bath.
Dna. Allen, dră. Morland, mă bucur să vă cunosc.
Domnule King.
Acum putem sta de vorbă.
Am vorbit deja.
Să nu permiteţi să audă cineva astfel că spuneţi astfel de lucruri,
sau ne vor expulza pe toţi din înalta societate.
Să fie secretul nostru.
Şi acum, dacă carnetul dvs nu e complet, dră. Morland...
Îmi faceţi plăcerea să-mi acordaţi următorul dans?
Eu?
Mulţumesc!
Îmi pare rău că nu am dat suficientă atenţie partenerei mele.
Cum ar fi?
Nu v-am întrebat de când sunteţi în Bath,
dacă aţi fost la teatru, la concerte, şi altele.
Nu e plictisitor?
Desigur!
Dar trebuie să ne facem datoria.
Pregătită?
Da!
De când sunteţi în Bath, dră?
Nu foarte mult, dle.
-N-aţi mai fost niciodată? -Niciodată, dle.
Serios? Şi aţi fost la teatru?
Încă nu, dle.
Uimitor! La concerte?
Nu.
Incredibil!
Spuneţi-mi...
Deocamdată vă place Bath?
Da. Îmi place mult.
Excelent.
Acum ar trebui să vă zâmbesc şi să ne comportăm ca nişte cunoştinţe din nou.
Îl cunoşti pe acel domn?
Nu.
Mă întreb de ce nu încetăm să ne tot miram.
Probabil va place ce vedeţi.
La ce?
Vă referiţi la mine?
De ce nu?
Spuneţi-mi, ce veţi scrie în jurnal în seara asta?
Vineri: am fost la Camerele Lower cu rochia mea cu flori de muselină albăstruie.
A fost minunat, chiar dacă spun asta eu.
Dansând cu un bărbat, şi observată de altul.
altul mult mai frumos.
N-aş spune asta.
Dar ce aţi spune?
Pentru că nici măcar nu am jurnal.
Un bărbat foarte agreabil. Nu-i aşa, Catherine?
Da. Era foarte amabil şi distractiv.
Mi-a plăcut mult.
Cum vi se pare, dle. Allen?
Nu! Nu mă refeream la asta...
Nu puteţi crede asta de mine. El este mult mai...
Este destul de în vârstă.
Catherine, trebuie să te avertizez
că Bath atrage tot tipul de neruşinaţi şi profitori.
Trebuie mare atenţie în legarea prieteniilor.
Dl. Tilney, un neruşinat?
Dl. Tilney, un profitor?
Dar chiar ştia multe de muselina, dle. Allen!
Şi are o soră.
Bine, am întrebat şi
am aflat că dl. Tilney face parte dintr-o bună familie.
-Şi cleric, pe deasupra. -Cleric?
Fără îndoială preferi să fie un tâlhar.
tatăl lui e o persoană importantă.
E Generalul Tilney de la mănăstirea Northanger.
mănăstirea Northanger? Este vrăjită?
Fără îndoială, fără îndoială.
Mănăstirile mereu sunt.
Dna Allen?
Şi aceasta trebuie să fie dra. Morland.
Sunt dna. Thorpe.
Fratele dvs James vă trimite salutări.
Îl cunoaşteţi pe James?
Desigur. Este în Oxford cu fiul meu, John.
Dna. Thorpe! Vechea mea colegă de şcoală!
Da! A fost cu dvs de sărbătorile de iarnă.
Şi vreau să spun că ne-a captivat pe toţi.
Vin fiicele mele.
Isabella, cea mare. Şi María şi Anne.
Isabella, acestea sunt dna. Allen şi dra. Catherine Morland.
Sora lui James.
Sora lui James?
Ce faceţi, dră. Morland? Îmi doream de mult să vă cunosc...
Fratele dvs. vorbeşte foarte mult de dvs...
Sunt sigură că vom fi bune prietene.
Mă bucur mult că vă plac de asemenea povestirile dnei. Radcliffe...
Ce bine ar fi să fiţi dvs.
Am citit Udolfo de la început prima oară.
Este chiar aşa interesant.
Nici nu vă imaginaţi.
Dar nu vă voi spune pentru nimic.
Poate doar câteva lucruri să vă satisfac curiozitatea.
Aceste lucruri chiar se pot întâmpla?
Mă gândesc la Lord Byron.
Am auzit că e foarte sucit.
Dar nu ştiu prea bine ce se presupune că a făcut.
Şi am auzit că e aici, în Bath.
Şi dacă mergem la izvor? Poate că o să vedem.
Poate că şi dl. Tilney al tău este de asemeni acolo.
Nu este "al meu" dl. Tilney, Isabella.
Serios, nu trebuie să spui asta.
Nu este?
Unele persoane s-ar bucura să audă asta.
La cine vă referiţi?
N-aţi bănui.
Nu vă deranjează când străinii ascultă conversaţiile private?
Numele lui nu este.
Cred că a plecat din Bath.
Deşi nu a menţionat că vizită aici va fi foarte scurtă.
Poate că e mai bine.
Fratele meu, John, spune că familia lui toată este rea.
Fratele lui mare este la fel de rău că Lord Byron.
Sigur se înşeală.
Dl. Tilney n-ar putea fi mai amabil sau mai cavaler.
Aparenţele înşeală, ştiţi?
-Dar este cleric.În ziua de azi asta nu mai înseamnă mare lucru.
Ce insuportabil!
Haide, să plecăm de aici.
Ne urmăresc?
Nu.
Au găsit cimitirul.
Bine, am scăpat de ei.
Dacă mergem pe aici, ajungem la strada Milson.
Dar e posibil să ne întâlnim cu ei dacă o facem.
Nu îţi fă griji din cauza asta.
Să ne grăbim.
Trăsuri odioase! Cât le urăsc!
Isabella!
Oh, ce minunat!
Dl. Morland şi fratele meu, John.
James! Nu ştiam că vii în Bath.
A fost idea lui Thorpe.
Apoi mi-am amintit că sunteţi şi dvs aici, dră. Thorpe.
Nimic nu mă putea ţine departe.
Mă bucur te revăd.
Deasemeni.
Dra Morland.
Acesta e bunul meu prieten, John Thorpe.
Îmi pare bine.
Am avut plăcerea să vă văd dansând seara trecută.
Da, îmi amintesc.
sper să am plăcerea să dansez cu dvs.
Ne îndreptam spre Clădirile lui Edgar.
Ah, da! La naiba, va însoţim! Dra. Morland?
vă place să călătoriţi în trăsură descoperită, dră. Morland?
Da, mult.
Îmi permiteţi să vă duc la Lansdown Hill într-o zi săptămâna asta?
Mulţumesc! Sunteţi foarte amabil.
Dar, este bine?
La naiba! Suntem în Bath!
Ştii? Totul e liber şi uşor aici în Bath.
-Un bănuţ pentru gândurile dvs. -Doar...
Aţi citit Udolfo, dl. Thorpe?
Udolfo? Nu, niciodată nu citesc povestiri. I le las Isabellei.
Deşi am citit "Călugărul" ziua trecută.
"călugărul"?
E aşa şocant cum spune toată lumea?
Vi-l dau dacă vreţi.
Este ceva puternic, ştiţi?
-Nu e bun? -Da!
Ce vreţi? Să mai dansaţi odată?
Dră Morland.
Daţi-mi voie să v-o prezint pe Eleanor...
Sora mea.
Sora dvs?
Da, îmi pare bine să vă cunosc, dră. Tilney.
La fel.
Henry mi-a spus multe despre dvs...
Sunt aşa surprinsă să vă văd din nou în Bath.
Am crezut că aţi plecat din Bath.
Da, când aţi văzut...
venise să găsească găzduire pentru noi.
A rămas doar o noapte.
Înţeleg.
Fratele dvs. dansează foarte bine.
-Da. -Şi este foarte distractiv.
Este atunci când vrea.
Îl cunoaşteţi pe domnul care vorbeşte cu dl. Tilney?
Este tatăl nostru, Generalul Tilney.
pare să nu fie mulţumit de noi.
Aşa pare.
Şi mama dvs este tot aici în Bath?
Mama noastră a murit.
Deci e prima dată când veniţi în Bath? Vă place?
Foarte mult.
Sunt nişte drumuri minunate în împrejurimi.
Henry şi cu mine ne plimbăm aproape în fiecare dimineaţă.
v-ar place să ne ţineţi companie într-una din zile?
Da.
Foarte mult. Îmi place să mă plimb.
Nu-mi pot convinge prietena să vină cu mine.
E de părere că sunt atâtea lucruri de văzut în oraş decât să pierdem timpul.
Înţeleg.
În acest caz,ne vedem mâine la ora 12?
-Da. -Catherine.
Trebuie să auzi asta.
Vino, repede.
Scuză-mă.
Repede, dra Morland!
Sus pălăriile, nu e timp de pierdut. Mergem la Palatul lui Blaize.
-Dl. Thorpe? -Ce faceţi, dnă Allen?
Dragă Catherine, ce minunat?
Castelul lui Blaize. Nimic n-ar putea fi mai romantic.
Sigur, dar nu pot merge cu voi îmi pare rău.
O aştept pe dra. Tilney şi pe fratele ei să ne plimbăm.
Nu pe ei!
I-am văzut acum 5 minute.
Nu are o trăsură cu un cal alb?
Nu ştiu.
Da,l-am văzut cum au luat-o pe Lansdown Road împreună cu o tânără foarte elegantă.
Poate au de gând să se plimbe după.
Nu cred.
Am auzit când Tilney îi spunea unui bărbat că vor merge la Wick Rocks.
Nu înţeleg.
Dra. Tilney mi-a promis.
Dragă, în această lume falsă oamenii fac promisiuni fără să se ţină de cuvânt.
Să nu uiţi că noi suntem adevăraţii tăi prieteni.
Noi ne ţinem promisiunile.
Da.
Dar, dacă la urma urmei vin?
Ce încăpăţânată eşti,nu l-ai auzit pe Thorpe spunând că s-au dus la Wicks Rocks?
Atunci... poate ar trebui să merg cu voi.
Vă rog, dră Morland.
călăriţi bine, nu? Suavă ca o căprioară.
Ce faceţi, dle?
Ticălosul!
-Ce tânăr încântător. -Dl. Allen?
Da, este un bărbat bun.
Şi foarte bogat, sau asta am auzit.
Cred că dl. Allen este foarte bogat.
-Şi nu are copii? -Niciunul.
Şi dumneata eşti favorită.
Doamnele Allen au fost foarte amabile cu mine, desigur.
-De când eram mică. -Magnífic.
Oh, dra Tilney!
Staţi!Opriţi-vă aici! Sunt dra. Tilney şi fratele său!
Dacă oprim aici, o să fie dezastruos.
-Opreşte! -E prea târziu!
-Coboară! -Imposibil!
Cum m-am putut înşela, dle?
Şi chiar aşa a fost?
Unde preferi să fii?Într-o caleaşcă falnică care merge spre Castelul lui Blaize,
sau să mergi prin noroi cu un cleric prefăcut?
Dl. Tilney nu e prefăcut!
Şi ai făcut în aşa fel să-mi încalc promisiunea făcută amândoura.
Opreşte aici.
Uitaţi!
Domnişoara Morland...
Poate că nu am fost în totalitate sincer cu dvs,
dar am avut motivele mele.
M-am gândit la fericirea fratelui dvs
şi a Isabellei. Nu puteau ieşi fără carabină!
Şi m-am gândit şi la dvs.
Nu mă simt prea bine să vă văd cu cei din familia Tilney.
Aceasta are o reputaţie oribilă.
Ceva ciudat care are legătură cu mama lui.
Doar nu vreţi să spuneţi că...?
Trebuie avut grijă cu noile cunoştinţe.
Nu sunt toţi aşa sinceri ca mine şi că dvs.
Dar dl. Tilney şi sora sa au fost foarte amabili cu mine.
Îmi pare foarte rău, dră. Morland, dacă v-am supărat, dar...
Puteţi aranja totul mâine.
Încercaţi să vă distraţi puţin, la naiba!
Abia aşteptam să vă plimb cu trăsura.
Haideţi!Ce spuneţi?
Bine.
-E totul bine, Thorpe? -Excelent.
Haide!
La o parte, dle.
Vă rog.
E doar o ploaie trecătoare. Va dispare în orice moment.
Thorpe, trebuie să ne întoarcem! Sora ta crede acelaşi lucru!
Nu vom ajunge la Castelul lui Blaize.
Bine, dacă asta vreţi. Totul e împotriva mea.
Sincer, dacă fratele dvs nu mergea aşa rău
am fi ajuns la Blaize acum o oră.
Mută-ţi mai repede oile! Trebuie să întorc!
Îmi pune răbdarea la încercare!
Domnule! Ce ar gândi bărbaţii dacă ne-ar vedea acum?
Cum să mă mai prezint în fata fam. Tilney din nou?
Nu trebuie să te superi pe John, dragă.
Ştii că mi-a spus că îi placi mai mult ca orice fată?
Şi crede că eşti fata cea mai drăguţă din Bath.
Nu ştiu de ce crede asta.
Nu mai fii modestă.
Vino, spune-mi cât ai citit din "Udolfo".
Am ajuns până la partea vălul negru negru.
Vălul negru?
Bine, nu o să-ţi povestesc mai departe.
Dar când îl termini trebuie să citeşti "Călugărul".
-Este favoritul fratelui meu. -Ah, da, mi-a vorbit de el.
E aşa oribil...
E cel mai oribil lucru din lume.
Ambrosio, călugărul, la început era foarte sfânt...
dar e dus de viciul pentru Matilda.
Şi primeşte un baston magic cu care traversează pereţii...
ca să intre în dormitorul Antoniei.
Dar are aşa un impact că nu pot să-ţi spun.
Trebuie să citeşti tu.
A rostit acele cuvinte magice şi o cortină de fum a apărut peste oglinda magică.
"şi în final contempla chipul frumos al Antoniei."
"Se dezbrăca să facă baie,"
"şi călugărul îndrăgostit a avut ocazia să observe formele voluptoase..."
"şi simetria ei..."
"în timp ce îşi dădea jos ultimele haine."
"În acest moment, dulcele Linney a venit către ea,"
"şi-a apropiat capul de piept,"
"şi a început un joc foarte senzual."
"Ambrosio nu mai putea suporta."
"sângele îi circula cu putere prin vene şi un foc îi străbătea corpul."
"Trebuie să o posed", a strigat el."
"Nu. Nu, Ambrosio."
"Nu voi putea să-mi ţin prea mult în frâu pasiunea."
"În fiecare moment sunt mai convins că..."
"nu am altă alternativă alternativă."
"Trebuie să mă unesc cu tine..."
"sau să mor."
Grasă nesuferită!
Nu se compară cu tine.
Dra. Morland, dnă. Allen, dle. Allen.
Dl. Tilney, ar trebui să gândească că sunt nepoliticoasă.
Dar el mi-a spus că v-a văzut când aţi plecat cu o trăsură.Şi când v-am văzut...
l-am rugat pe dl. Thorpe să se oprească dar el a început să se grăbească.
Dacă s-ar fi oprit, aş fi coborât să merg cu dvs.
Vă rog, credeţi-mă. Prefer de mult mai multe ori să fiu cu dvs.
Dvs. şi dra. Tilney v-aţi supărat pe mine?
Trebuie să recunosc că m-am simţit puţin dispreţuit.
Dar sora mea a fost de părere că a fost o neînţelegere.
Eleanor,avea dreptate, ca de obicei.
Dar nu e vina drei. Morland. A fost oprită cu forţa.
Nu, nu exact. Dar în realitate...
A încercat să scape.
Nu râde, Henry.
Te-ai deprimat când te-ai gândit că dra. Morland...
prefera altă companie decât a ta.
Poate încă prefera.
Nu, deloc.
Asta e...
Atunci înnoiesc invitaţia.
Veniţi la plimbare mâine?
Da.
Dra. Catherine Morland, o faţa blândă şi foarte bogată.
Protejată de un anume dl. Allen, care a făcut avere din comerţ.
Şi fără nimeni să moştenească, în afară de ea.
Va avea o avere mare când se va căsători.
Când bătrânul nu va mai fi, va una dintre feţele cele mai bogate din ţinut.
Vă mulţumesc, dle.
Thorpe. John Thorpe.
Încântat...
Dl. Thorpe poate ar putea să mă prezinte acestei tinere.
Dra. Morland, acesta este Generalul Tilney.
Încântătoare.
Am înţeles că v-au invitat la o plimbare?
Da, dle. Poimâine.
Atunci poate ne permiteţi plăcerea să vă continuaţi ziua cu noi...
după plimbare.
Dacă le pot convinge pe doamnele Allen să vă lase...
Sigur le-ar face plăcere să mă lase, dle.
-Şi ar fi o plăcere pentru mine. -Excelent.
Sper să vă cunosc mai bine, dră. Morland.
Cum vi se pare, Catherine?
Este minunat.
Îmi amintesc de sudul Franţei.
Languedoc. Îl cunoaşteţi?
Da. Aţi călătorit mult prin Franţa?
Nu prea. N-am fost niciodată acolo.
Dar am văzut imagini...
Şi e aşa cum dna. Radcliffe îl descrie în "Udolfo".
Ah, dnă Radcliffe.
Dar bănuiesc că dvs. nu citiţi povestiri.
Am citit "Udolfo" în două zile pe fugă tot timpul.
Uneori cred că există mai multă viaţă
şi adevăr,
şi sentiment, într-o bună povestire decât în cercuri moraliste plictisitoare.
Chiar credeţi asta?
Continuaţi, nu mă aşteptaţi.
De ce nu?
Pentru că văd că vă place să glumiţi.
Şi de ce lumea reală ar fi diferită de povestiri.
Serios?
Sigur.
Îmi place să citesc operele dnei. Radclife, dar...
dar nu cred lumea reală este atât de plină de asasinate, de sechestre,
fantome cu apucături dubioase, seduceri şi altele.
Bine, cel puţin nu în Fullerton.
Poate nu atâtea asasinate şi sechestre,
dar inimi frânte, trădări,
ură interminabilă, planuri de răzbunare,
teamă, ura.
şi disperare.
Oare nu fac parte din viaţa noastră, chiar şi în Fullerton?
Nu ştiu.
Îmi place să cred că nu.
Atunci, sper că experienţa dvs. în viaţa să fie excepţia de la regulă.
Scuză-mă,Tilney, că întrerup plimbarea.
Nu pot să pierd timpul.
Desigur, vă aşteptam.
Dna.
Haideţi, să ne plimbăm în continuare.
Acest domn e un prieten apropiat.
Un bun prieten.
A fost obligat să-şi părăsească ţara.
S-ar fi putut desparţi de mine ieri după amiază,
dar vroia să-şi ia rămas bun de la sora mea înainte să plece.
Înţeleg.
Nu trebuie să se ştie.
Dar eu şi sora mea v-am fi recunoscători dacă...
nu i-aţi spune nimic tatălui că l-aţi văzut pe acest domn.
Aici şi azi.
Desigur.
Mulţumesc.
"călugărul avea din nou acea viziune"
"'Ţine acest talisman, a spus ea."
"Cât timp îl vei purta, toate porţile ţi se vor deschide..."
"şi pereţii nu te vor opri."
"Îţi va asigura accesul noaptea la camera Antoniei."
Dra Morland.
Nu trebuie să vă ruşinaţi.
Totul e opera Domnului.
Veniţi.
Catherine!
Şi în modul în care am vorbit cu mama, credeam că o să leşin.
Catherine.
Te rog să iei loc.
Ghiceşte.
Fratele tău m-a făcut cea mai fericită femeie din lume.
-Vrei să spui că James şi cu tine... -Suntem îndrăgostiţi!
Mi-a mărturisit în această după amiază.
Îmi ştii firea, niciodată n-aş putea să mă joc cu afecţiunea unui bărbat.
Pe scurt... i-am spus că şi eu simt la fel.
Catherine.
Este jos.
Acum trebuie să cer acceptul tău, Catherine.
Nu e necesar.
Sunt surprinsă.
-S-a petrecut aşa repede. -Nu chiar.
Cred că m-am îndrăgostit de prietena ta din prima clipă în care am văzut-o.
Şi eu...
din prima zi când a venit de Sărbători.
Numai ce am văzut-o.
Ţin minte că purta această rochie galbenă.
Avea panglici în păr.
Am venit să-mi iau la revedere, Catherine.
Merg la Fullerton să cer consimţământul părinţilor noştri.
Aici eşti.
Dra. Morland, cu tristeţe trebuie să plec câteva zile...
Doar câteva zile.
Voi merge cu James că să ceară consimţământul,
şi în oraş ca să aleagă inelul.
Poate ar trebui să aleg şi eu unul. Credeţi că ar trebui?
Toţi sunt de părere că e bine să planifice o nuntă.
Ce părere aveţi?
Şi eu cred că e frumos.
Mă bucur mult să aud asta...
Aţi ascultat cântecul "O nuntă o urmează pe alta"?
Poate eu şi dumneata vom putea da curs acestor cuvinte.
O să mă gândesc la dvs, cât o să fiu în oraş.
Haide, James, trebuie să mergem acum.
Vin. Poate pentru totdeauna.
Isabella.
-Ce vreţi să spuneţi? -E pentru părinţii tăi.
Ce vor spune?
Sigur se vor bucura mult pentru James.
Dar averea mea e aşa mică...
Cum vor fi de acord?
Fratele tău... Nu mă voi căsători cu nimeni.
Nu cred că diferenţa de avere e aşa importantă.
Dragă Catherine, eşti tu prea generoasă şi sigură când spui că nu va conta deloc.
Dar nu putem aştepta ca toată lumea să gândească la fel.
Mi-aş fi dorit ca situaţia noastră să fie invers.
Dacă eram milionară...
şi stăpâna lumii întregi...
tot pe fratele tău l-aş fi ales.
Şi acum Catherine...
Ştii că am venit doar pentru tine.
Ştii că inima mea e departe de aici.
Cât despre dans, nici nu menţiona, te rog.
Pentru nimic în lume.
Precis că Charles Hodges m-a rugat dar i-am tăiat-o imediat.
M-a întrebat unde e.
Generalul Tilney.
Crezi că vine să vorbească cu tine?
Dra Morland.
Încântător.
Scuzaţi-mă.
Excelent.
Dra. Morland, vi-l prezint pe fratele meu, Căpitanul Tilney.
Încântată.
Să nu lăsaţi ca relele maniere ale fratelui meu să vă ofenseze.
El aşa e, mă tem.
Avea astfel de apucături de când era bebeluş.
Mă surprinde că este aşa nerespectuos cu fratele lui.
Şi de unde ştiţi cum era bebeluş?
Când era bebeluş dumneata încă nu te-ai născut.
Adevărat.
dar mama îmi spunea.
Sper că nu sunteţi ocupată dansul următor.
Nu.
Cum a plecat rivalul meu din Bath...
El nu este...!
Nu mai glumiţi cu asta.
Aşa că nu-l cunoaşteţi deloc pe dl. Thorpe?
Nu.
Ce ciudat, el părea că ştie multe despre familia dvs.
şi nu a spus nimic ca să ne pună în lumină rea?
Mereu am crezut că ignoranţa şi prejudiciile
nu sunt bune pentru formarea părerilor.
Credeţi că este ignorant şi cu prejudecăţi?
Ştiu că nu a spus mereu adevărul...
dar a fost amabil şi atent cu mine.
Credeţi că nu e de încredere?
Dragă dra. Morland...
Nu v-aţi gândit că poate nu sunt persoana adecvată...
cu care să discutaţi despre dl. Thorpe?
Doamnelor şi domnilor, următorul dans va fi "Într-o zi de vară".
Doamne, Henry! Nu vei dansa această piesă oribilă, nu?
Sigur că da.
Şi eu cred.
Credeţi că prietena dvs va dansa cu mine?
Îmi pare rău, dar nu.
Ştiu sigur că are motive să nu danseze în seara asta.
E adevărat?
Păcat.
De ce zâmbiţi?
Uitaţi acolo.
Nu mă miră să te surprindă.
L-am respins dar nu a vrut să accepte un "nu" ca răspuns.
Ştii că el e fiul mai mare? Moştenitorul abaţiei Northanger.
Asta nu mă interesează prea mult,
Sunt îndrăgostită de cel mai minunat bărbat din lume.
Ţi s-a părut drăguţ?
Cine?
Căpitanul Tilney,prostuţo.
Da, foarte.
Dar nu a spus fratele tău că e foarte rău?
La fel de rău că Lord Byron.
John spune mereu ce-i trece prin cap.
Eu nici nu-l iau în seamă.
Dar atunci, cum se poate şti pe cine să crezi?
Poţi să fii sigură de un lucru,
de afecţiunea mea pentru tine şi pentru dragul tău frate.
Catherine!.. Catherine! Pleacă de aici, te rog!
Veşti de la James?
Părinţii mei au fost de acord?
Da. Părinţii tăi au fost foarte buni.
James va avea o rentă de 400 lire pe an,
imediat ce va fi suficient de matur să o ia.
Dar asta va fi peste doi ani, aşa că trebuie să aşteptăm să ne căsătorim.
Se pare că părinţii voştri n-au putut face nimic pentru noi acum.
Desigur că dl. Morland a fost foarte generos.
dacă va putea face ceva pe parcurs sigur va face.
Şi dorinţele Isabellei sunt aşa normale...
Pentru mine nu are importanţă...
Niciodată nu mă gândesc la mine, dar...
Bietul James!
400 lire pe an nu ajung pentru a acoperi necesităţile vieţii.
Bănuiesc că fiecare face ce vrea cu banii lui.
Sunt sigură că părinţii mei au promis atât cât şi-au permis.
Dar dl. Allen sigur ar putea face ceva pentru James.
Poate nu va fi de acord cu alegerea făcută.
De ce ar face dl. Allen ceva pentru James,
sau pentru oricare dintre noi?
A fost foarte amabil din partea lui să mă aducă la Bath, dar...
niciunul dintre noi nu şi-a pus speranţele în dl. Allen.
Dragă Catherine...
Ştii că pe mine banii nu mă interesează.
Dacă ne-am căsători mâine aş fi fericită şi cu 50 lire pe an.
Dar asta mă doare.
Din cauza asta mă simt aşa deprimată,
pentru că durează doi ani ca dragul Morland să obţină renta.
Catherine.
Cum voi putea suporta?
Înţeleg cum se simte.
Doi ani e mult timp.
dar măcar se poate căsători cu bărbatul iubit.
Nu toţi au norocul ăsta.
Probabil.
E foarte trist?
Da.
Dar câte perechi se căsătoresc din dragoste?
Cred că părinţii noştri se iubesc între ei mai mult decât ne iubesc pe noi.
Şi pe noi ne iubesc mult.
Când eram mică, credeam că e aşa pentru toată lumea.
dar când am început să citesc povestiri mi-am dat seama că nu.
N-am crezut că e nevoie să citeşti povestiri ca să afli asta.
Cred că ai avut o educaţie puţin periculoasă.
Periculoasă?
-Cum? -Aşa spune Henry.
Ai crescut crezând că toţi sunt la fel de puri ca tine.
Nu cred că sunt chiar aşa pură.
De ce?
Uneori am nişte vise teribile.
De ce râzi?
Nimic.
Îmi plac plimbările astea.
Cred că nu m-aş plictisi să mă plimb u dumneata în fiecare zi.
Din nefericire asta nu va fi posibil.
Nu?
Tata ne-a spus că vrea să părăsim Bath la sfârşitul săptămânii.
Ah, dra Morland!
Splendid.
Excelent.
Dra. Morland, pot să vă conving să
părăsiţi această scenă publică în care aţi triumfat...
şi să ne faceţi favoarea cu compania dvs la abaţia Northanger?
La abaţia Northanger?
Dră Morland...
Ce spuneţi?
Este o mare onoare, dle.
Dacă domnii Allen sunt de acord...
accept cu mare plăcere.
Abaţia Northanger?
Nu ţi-e teamă să mergi singură?
Îţi mărturisesc că îmi este puţin.
Cred că va fi foarte emoţionant.
Să nu mă uiţi, Catherine,
sau pe dragul nostru John.
Sigur că nu.
Nu trebuie să fii aşa secretoasă.
Azi am aflat de la el că sunteţi ca şi logodiţi.
Dar nu suntem!
Este inutil să negi, dragă, nu mai e un secret.
A spus că cu o oră înainte să părăsească Bath...
i-ai dat speranţe.
A spus că o să-ţi facă o propunere.
Nu!
Trebuie să fie o greşeală!
Cred că fratele tău a interpretat greşit, şi eu...
În niciun caz nu mă gândeam că vrea să-mi facă o propunere.
Te rog, spune-i şi trimite-i scuzele mele.
bănuiesc că la toţi ni se permite să flirtăm inocent.
Dar nu am flirtat.
Nu eu.
Dacă n-am putea face schimb de păreri, ce s-ar întâmpla cu noi?
Poate e mai bine la urma urmei.
Isabella.
Te rog, înţelege-mă odată.
-Shh, vine. -Cine?
Tilney!
N-aş fi permis asta pentru nimic.
Să ne întoarcem, oricum nu ne vede.
Mereu te faci observată...
în persoană..
în forţă.
Prostii.
Spiritul meu, ştii?, e destul de independent.
Ce bine dacă inima o aveaţi independentă.
Cu asta mă mulţumeam.
Inima? Ce ştii dumneata de inimă?
Voi, bărbaţii, nu aveţi inimă.
Dar avem ochi...
şi ne tulburaţi destul.
Cred că dna. Allen şi mama ta ne aşteaptă.
Vii, Isabella?
Du-te tu.
Şi spune-le că vin.
Dacă nu ne mai vedem, trebuie să-mi spui totul despre abaţia Northanger.
Mergeţi cu grijă, dle!
Câte minute depărtare sunt de Milsom Street.
Sigur că dra. Morland nu ne va aştepta, tată.
Catherine, dragă, repede.
Eşti aici?
Ce mare.
O trăsură cu 4 cai.
Clar că nu.
Catherine,îţi vom duce lipsa.
Mulţumesc pentru amabilitate.
M-am simţit aşa bine...
Vino aici, dragă.
Trebuie să mă grăbesc,
nu trebuie să le facem să aştepte pe aceste persoane importante.
Dra. Morland, îmi pare rău pentru întârziere.
A fost vina fiului mai mare.
Rămâne în Bath.
Acum, dragă dra. Morland o să vă fac o propunere.
Ca să fie o zi bună...
V-ar place să călătoriţi în călească cu fiul meu Henry?
Aţi putea beneficia de adierea vântului şi puteţi vedea mai bine peisajele.
Depinde de dvs.
Mi-ar place mult.
Mi-a spus tatăl tău ca Căpitanul Tilney încă se afla în Bath?
Da.
Decepţionata?
Poate credeaţi că fratele meu va fi la abadíe?
Nu. Deloc.
Deşi n-am nimic împotriva companiei lui.
Atunci ce se întâmplă? Spuneţi-mi.
Mă preocupă gândul la fratele dvs şi dra. Thorpe.
Cred că nu ştie că ea e logodită cu fratele meu.
Cred că el crede că are şanse cu ea.
dar nu îşi dă seama că e rău...
şi ce durere i-ar provoca fratelui meu?
Cred că nu ar trebui să vă frământaţi atât, dră. Morland.
Fratele dvs se va întoarce în curând la Bath,
şi fratele meu va pleca foarte curând la regiment.
Şi sfârşitul poveştii.
Uite aici.
E aşa cum am crezut.
E ca în poveşti.
Eşti pregătită să-ţi înfrunţi temerile?
Temeri?
Atunci e vrăjită?
Nu doar asta.
Zgomote, pasaje secrete...
schelete, ţipete supranaturale în miezul nopţii care fac inima să sară.
Şi vampiri?
Nu-mi spuneţi că sunt vampiri.
Orice dat nu vampiri.
Dra. Morland, cred că acum dumneata mă iei peste picior.
Dar trebuie să spun că e o specie de vampiri.
Să spunem că toate casele au secretele lor,
şi că abaţia Northanger nu face excepţie.
Dra. Morland, bine aţi venit la abaţia Northanger.
Sper să vă fie pe plac.
Te rog, te implor...
să nu te aranjezi prea mult.
tata e destul de fixist în legătura cu ora meselor.
Îmi pare rău că îţi cer asta.
Nu. Este în ordine.
Ne vedem în câteva minute.
Mă scuzaţi. Dra. Tilney m-a trimis în caz că aveţi nevoie de ajutor.
Nu, mulţumesc.
Sunteţi gata?
Îmi pare rău.
Dra Morland
Încântătoare.
Să servească cina!
Sper să vă placă stilul nostru modest de viaţă,
şi cred că sunteţi obişnuită cu saloane mult mai mari în casa dlui. Allen.
Să fiu sinceră, nu.
Sufrageria dlui. Allen nu este nici pe jumătate cât asta.
Cred că mă interesează prea puţin alte lucruri...
dar o sufragerie mare este o necesitate în viaţă.
E foarte mare, dle.
Dar nu cred că am stat într-o sufragerie mai mare ca asta.
Nu?
Far îndoiala camerele din casa dlui. Allen sunt...
de mărime tocmai normală pentru o fericire raţională.
Ce este asta?
Nu! Lasă-le, te rog.
Cămăşi.
Ciorapi.
Mănuşi.
Lista de la spălătorie!
Acesta era locul favorit al mamei mele.
Obişnuiam să mă plimb pe aici foarte des cu ea!..
Deşi atunci nu îmi plăcea aşa mult,
dar îmi place de când a murit.
Moartea ei a fost o lovitură dura.
Foarte.
Cum era? Semăna cu tine?
Mi-ar place să-ţi arăt portretul,
este în camera ei privată.
Bănuiesc că ai stat cu ea până la final.
Nu. Eram departe de casă când a murit.
Boala ei a fost neaşteptată şi rapidă...
şi înainte de a putea veni se terminase totul.
-Atunci nu aţi văzut-o? -Nu.
Mi-ar fi plăcut.
Poate asta m-ar fi ajutat să o văd liniştită.
Da.
Mi-ar place să-i văd cameră dacă vrei să mi-o arăţi.
Nu intrăm niciodată în ea,
e dorinţa tatălui meu.
Dar intrăm să-i vedem portretul.
Da.
De ce să nu o vedeţi?
Ce faceţi aici?
Vroiam să-i arăt drei. Morland por...
Nu e nimic ce ar putea-o interesa pe dra. Morland...
în această parte a casei.
Mă surprinde că permiţi asta.
"Dragă Isabella..."
"vreau veşti de la tine."
"Sper că totul e bine cu James şi..."
"sper că fratele tău nu s-a supărat pe mine."
"Abaţia Northanger este aşa cum mi-am imaginat,"
"şi Eleanor şi fratele ei sunt foarte amabili cu mine."
"Isabella, mă tem că această casă ascunde un teribil secret"
"despre moartea dnei. Tilney."
Catherine!
Sunt aici!
Nu pot să-ţi mai scriu. O să te ţin la curent.
Prietena ta, care te iubeşte. Catherine.
E o zi tristă, dră. Morland.
Cel puţin pentru mine.
Trebuie să plec la oraş câteva zile, cu treburi.
Sper să vă simţiţi cât mai bine în lipsa mea.
Nimic nu-mi va face o mai mare plăcere, dle.
Haideţi.
-Asta pentru mine. -Alta.
Asta e bună.
M-am gândit să mergem la Woodston mâine...
dacă vreţi.
Nu seamănă deloc cu abaţia Northanger, sigur...
E doar o parohie de sat, dar...
îmi place mult.
Mi-ar place să merg.
Uite.
Ăsta e locul dvs?
-Este încântător. -Mă bucur că gândiţi asta.
Mă tem că suntem pe punctul de a ne înmuia puţin.
Haideţi.
O alergătură.
Haideţi.
Uitaţi ce e pe voi.
O să-i spun lui Richard să pregătească baia, Catherine.
Când am venit la abadíe mi-aţi spus că casa are secrete.
Aşa am spus?
Aţi făcut vreo descoperire teribilă?
Nu.
Vreau să ştiu la ce te referi.
Cred că ar trebui să fie în continuare un secret.
Odată dezvăluit un secret îşi pierde tot farmecul şi numai pare periculos.
De ce nu vă imaginaţi ce e mai rău...
şi nu scrieţi propria romanţă gotică?
"Abaţia Northanger" ar fi un bun titlu, nu crezi?
Acum râzi de mine.
Am senzaţia că această casă nu este prea fericită.
De când a murit mama.
Chiar şi înainte.
Îţi admir copilăria fericită.
Fratele meu Frederick este destul de bun, cred,
discutând de moment.
Dar în curând va trebui să facă o căsătorie avantajoasă.
Sora mea nu e fericită.
Vă amintiţi de bărbatul pe care l-am văzut în timpul acelei plimbări?
Este prieten de-al meu,
dar este mai mult pentru sora mea.
Dar tatăl nostru...
nu e de acord cu această căsătorie.
Edgar e fiul mai mic,
şi Eleanor se va căsători cu moştenitorul
unei mari averi.
Şi tu?
Dacă vreau să mă înţeleg bine cu tatăl meu şi eu trebuie să mă căsătoresc avantajos.
Şi o veţi face?
Sper să fiu norocos
şi să mă îndrăgostesc de o fată ce are o mare avere.
Şi...
Şi dacă nu va fi aşa?
Atunci, o să îmi pun la încercare forţa caracterului.
Mai bine ne întoarcem.
Trebuie să pregătesc câte ceva ca să plec o zi.
Ne vedem mâine la cină!
Pot să ştiu ce faci aici singură?
Vreau să văd camera mamei tale.
Sora ta vroia să îmi arate dar tatăl tău nu i-a dat voie.
Atunci te-ai hotărât să vii să o vezi singură?
Da.
Cred că Eleanor ţi-a vorbit de mama.
Da. Nu mult, dar...
ce a spus de...
moartea ei bruscă, şi de absenţa voastră de acasă...
Am crezut că...
poate că tatăl tău nu o iubea prea mult.
Şi din asta se deduce...
un anumit tip de neglijenţă?
Sau ceva şi mai rău?
Vă asigur, Catherine...
că boala mamei mele a fost rapidă,
şi Eleanor n-a fost acasă, dar eu am fost aici tot timpul.
La fel şi fratele meu Frederick.
mama a primit toate îngrijirile posibile.
Medicul nostru era convins că nu se mai poate face nimic pentru ea.
Acele momente au fost foarte grele cum vă puteţi imagina.
Desigur.
Dar tatăl tău era îndurerat?
Un timp dă.
A suportat multe din cauza lui, dar...
Când ea a murit, el i-a simţit lipsa.
Mă bucur mult.
Ar fi fost deprimant dacă el...
-Dacă el... -Dacă el, ce?
vă înţeleg perfect.
Îl banuiaţi pe tatăl meu de o crimă aşa teribilă!..
Chiar tu ai spus că această casă e plină de secrete!
Şi atunci aţi crezut că tata trebuie să fie un asasin.
Puteaţi măcar...
el nu v-a arătat decât amabilitate.
Catherine...
Cum ai putut?
Ce fel de imaginaţie ciudată ei?
Poate că, după toate astea...
poate că într-adevăr citiţi prea multe povestiri.
Uite, Catherine!
Ce este?
Nu pot spune.
Te rog, nu-mi cere asta.
Am fost aşa toantă şi fratele tău ştie...
Şi acum mă urăşte, şi la fel şi tu când o să afli.
Dragă Catherine,nimic din ce aţi putea face, nu mă va face să vă urăsc.
Nici Henry.
I-am văzut privirea!
Ştiu! Numa va mai respectă!
Haide, poate nu e aşa rău cum îţi imaginezi.
Uite, a venit o scrisoare pentru tine.
O fi de la Isabella.
Nu, e scrisul fratelui meu.
"Dragă Catherine..."
"E datoria mea să-ţi comunic că totul s-a terminat între dra. Thorpe şi mine."
Nu!
"Nu voi intra în detalii..."
"te-ar supăra şi mai mult."
"În curând vei afla mai multe ca să-ţi dai seama şi singură a cui e vina."
"Mi-e ruşine să mă gândesc cât am suportat."
"Dragă Catherine",
"sper că vizita ta la abadíe să se termine înainte că"
"Căpitanul Tilney să-şi anunţe logodna."
Căpitanul Tilney?
Frederick?
Da.
Exact de ce mă temeam.
Bietul James, o iubea să mult...
Dar, şi Frederick?
Acum sunt logodiţi?
-Da. -Nu, nu pot să cred.
Uite.
"Dragă Catherine..."
"Ai grijă cui îţi dai inima."
Dragă Catherine, îmi pare rău pentru fratele tău.
Îmi pare rău că cineva la care ţii e nefericit.
Dar ce mă surprinde cel mai mult e ca Frederick
se căsătoreşte cu ea.
De ce spui asta?
Care sunt relaţiile drei. Thorpe?
Şi averea? Provine dintr-o familie bogată?
Nu prea.
Cred că Isabella nu are nimic.
Credeţi că tatăl vostru va fii împotriva căsătoriei?
Nu cred că acest lucru va ajunge la urechile lui.
De ce?
Ce vrei să spui?
Catherine, prietena ta s-a purtat urât cu fratele tău.
Dar mă tem că nu ştie în ce s-a băgat.
Atunci...
Suntem logodiţi?
Îmbrăcaţi-vă, dră Torpe.
O să vă duc înapoi la prieteni înainte să observe că aţi dispărut.
"Dragă Catherine..."
"Bine că plecăm din acest loc ruşinos mâine."
"De când ai plecat nu s-a întâmplat nimic frumos,"
"şi persoanele care mă interesau au plecat."
"Mă preocupă fratele tău,"
"Şi cred că a fost o..."
"neînţelegere."
"Scrie-i şi spune-i că totul merge bine."
"E singurul bărbat pe care l-am iubit şi pe care l-aş putea iubi,"
"şi ştiu că tu îl poţi convinge de asta."
Sigur că nu o să se întâmple asta.
Ei bine...
Frederick a scăpat de ea.
Nu pot spune că mă surprinde.
Nu?
Pe mine da.
Mai bine nu o cunoştea.
În curând aşa o să pară.
E ceva ce nu înţeleg.
Ce vroia Căpitanul Tilney în tot acest timp?
De ce să atribuie atâta atenţie şi apoi să dispară?
Are acea vanitate la fel ca dl. Thorpe.
Şi e obişnuit...
să iasă ca el.
Dar mă surprinde că a ales o cucerire aşa uşoară.
Serios?
Atunci îmi pare rău pentru Isabella.
Sigur va trece curând peste asta.
Sper să nu fie nevoie să-i spun că celălalt frate
are un caracter diferit.
Henry are cea mai sinceră inima din lume.
Nerecunoscătoarea!
Eleanor!
Acum!
Am spus acum!
Eleanor!
Nu ştiam cine e.
Vino!
Stai jos.Nu eşti bine?
Dragă, sunt bine.
Nu ştiu cum să-ţi spun.
Are legătură cu Henry?
Nu, nu cu Henry.
E vorba de tata.
Tatăl meu şi-a amintit de o promisiune...
care necesită ca familia să plece luni.
Îmi e imposibilă o explicaţie sau o scuză.
Draga mea Eleanor...
Nu te necăji, nu mă simt ofensată.
O să fiu gata de plecare luni.
Nu.
Nu e posibil.
Doamne!
tata vrea să pleci imediat.
Imediat cum eşti gata.
Te va duce trăsura în staţia din parcul public.
Nu va veni cu tine niciun servitor.
Vei călători noaptea.
Singură.
L-am ofensat pe General?
Nu l-am văzut niciodată aşa supărat.
Fratele tău e supărat pe mine...
i-a spus tatălui tău ce am spus,
ce bănuiam.
Merit să fiu dată afară astfel.
Te înşeli.
Cunosc motivele tatălui meu şi nu-i dau dreptate.
Să călătoreşti în toiul nopţii, chiar îmi fac griji pentru tine.
Călătoria nu e nimic.
Ai suficienţi bani pentru călătorie?
Nu m-am gândit la asta.
În asta măcar te pot ajuta.
Catherine, îmi pare aşa rău..
Merit.
Merit tot.
Adio Catherine.
Este Cathy!
Oamenii aceia importanţi s-au purtat ciudat cred.
Trebuie să trăim şi să învăţăm,
şi data viitoare când îţi vei face prieteni să fie mai buni...
decât cei din Bath.
Nici o prietenă nu poate fi mai bună ca Eleanor.
Şi nu e de vină dl. Tilney,
mi s-a părut un bărbat foarte amabil.
Ne-am întâlnit din întâmplare, ştiţi?
Şi ştia atâtea de muselină...
Cred că e suficient să-l discrediteze.
Ţi-a scris?
A oferit vreun tip de explicaţie?
Nu.
Bine.
Cel puţin nu s-a plâns nimeni la final.
A fost foarte bine că ai făcut acea călătorie pentru tine, Catherine.
Mereu ai fost o creatură surprinzătoare.
Sunt mândră de tine.
Dar eu nu sunt mândră de mine.
MISTERELE LUI UDOLFO
Cum era abaţia? Inspiră multă teamă?
Erau fantome?
Era foarte mare şi ciudată
plină de camere pustii şi intrări secrete.
şi credeam că are fantome,
dar în realitate nu era nici una.
Oamenii citesc destul de multe lucruri şi îşi imaginează tot felul de...
lucruri ciudate despre fantome şi asasinate.
Şi e foarte rău să faci asta sau poţi intra în probleme.
Aşa că nu vreau să fiţi aşa tonţi.
Acum...
Ce vreţi să mai auziţi?
Ce jocuri ai jucat?
Am jucat tot felul de jocuri şi şarade.
Am călărit şi ne-am distrat destul.
Era drăguţ dl. Tilney?
Da, aşa cred.
Foarte drăguţ şi amabil...
şi era cum trebuia.
Cathy, îl iubeşti pe dl. Tilney?
Sigur că nu.
Nu mai spune tâmpenii.
Şi acum toţi în pat.
Aşa.
Noapte bună, Cathy.
Ce le-ai făcut de te-ai întors acasă, Cathy?
Ai făcut ceva foarte rău?
Întoarce-te în pat.
Cathy?
Ce este?
Vă iubesc.
Şi acum...
-10... -10 oameni vor veni...
-Să-l ia pe Ben. -Foarte bine!
-Cathy! -Cathy!
Vine un bărbat pe un cal alb!
Îi voi spune mamei că dl. Tilney e aici.
-Dl. Tilney! -Dl. Tilney!
Veniţi!
Haideţi, copii,plecaţi,repede!
Îmi este aşa ruşine pentru ce am spus..
-De ce am gândit... -Nu, nu, nu.
Trebuie să-mi cer scuze.
Nu din ce aţi spus...
sau aţi gândit nu justifică modul în care aţi fost tratată.
Dar eraţi supărat pe mine şi pe bună dreptate.
Da aşa e, dar mi-a trecut cu timpul.
Poate că imaginaţia avută a fost exagerată,
dar instinctul a fost bun.
Mama a suferit mult în braţele tatălui meu.
Vă amintiţi că v-am vorbit într-un timp de vampiri?
Da.
Poate că a fost o prostie să mă exprim aşa, dar...
noi am văzut cum a lăsat-o fără poftă de viaţă...
cu cruzimea şi răcirea lui.
S-a căsătorit cu ea pentru bani.
Ea a crezut că din dragoste.
Şi-a dat seama mai târziu că are inima de gheaţă.
Nici vampiri, nici sânge.
Cea mai rea dintre crime...
crima inimii.
Dar a fost aşa teribil şi stupid din partea mea să cred aceste lucruri...
Cathy!
Mama spune: "Îl aduci pe dl. Tilney în salon?"
Dnă Morland...
După tot ce s-a întâmplat nu mai sper să fiu bine primit la Fullerton.
Nu sunteţi de vină pentru ce sa-ntâmplat, dle. Tilney
Şi Catherine e bine, după cum vedeţi.
Nu avem de ce ne plânge.
Orice prieten al copiilor mei sunt bineveniţi aici.
Atunci nu se mai vorbeşte despre asta.
Sunteţi foarte amabilă.
Domnii Allen sunt în Fullerton?
Aşa e, dle.
Mi-ar place să le prezint respectele mele.
Poate dra. Morland poate să-mi arate drumul.
Dar se poate vedea casa de la fereastră!
Linişte.
Sigur că lui Cathy i-ar face plăcere, dle. Tilney.
El credea că sunt bogată?
A fost Thorpe cel care l-a zăpăcit la început.
Chiar Thorpe aştepta să se căsătorească cu dumneata.
Credea că eşti moştenitoarea dlui. Allen,
şi a exagerat cu bogăţia dlui. Allen la tatăl meu.
Singura vină a fost că nu aţi fost aşa de bogată pe cât se credea.
Din cauza asta v-a dat afară.
Credeam că s-a supărat pe mine pentru că i-aţi spus ce ştiaţi.
Ce ar fi scuzat orice nepoliteţe.
Nu! El a fost singurul nepoliticos.
Am încheiat relaţia cu tatăl meu, Catherine.
Nu o să mai vorbesc cu el.
Ce v-a spus el?
Daţi-mi voie să vă spun că i-am spus.
I-am spus că mă simt unit de dvs
de onoare, de afecţiune,
de o dragoste aşa puternică...
că nu ar putea face nimic să mă împiedice...
La ce?
Înainte să continui trebuie să vă spun că e posibil să mă dezmoştenească.
Mă tem că nu voi fi niciodată un bărbat bogat, Catherine.
Te rog...
spune ce vroiai să spui.
Vrei să fii soţia mea, Catherine?
Da.
Da!
Începerea fericirii cu 26 de ani şi 18 ani, respectiv
nu-i rău deloc.
Catherine şi Henry s-au căsătorit,
şi la bucuria căsătoriei s-a adăugat şi binecuvântările botezului.
Clopotele sunau şi toată lumea zâmbea.
Nimeni nu zâmbea mai mult ca Eleanor,
a cărui neaşteptată dobândire de avere şi poziţie a iubitului
în sfârşit le-a permis să se căsătorească.
Lăsând la latitudinea persoanelor interesate,
să hotărască dacă ţelul acestei poveşti
a fost să recomande tirania paternă
sau să recompenseze nesupunerea fiilor.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania